Pitanje za Yoyogija, da li preporucujete penzionisanje na Tajlandu, u Srbiji ili u Australiji?
Kada i gde planirate licno da se penzionisete?
Hvala.
Pitanje za Yoyogija, da li preporucujete penzionisanje na Tajlandu, u Srbiji ili u Australiji?
Kada i gde planirate licno da se penzionisete?
Hvala.
Tajland:
Za penzionersku vizu (godinu dana, obnovljivo) treba svaki put priložiti da u Thai banci imaš 20,000 EUR
ili
Potvrda od tvoje ambasade da imaš mesečni prihod od 1,500 EUR (od bilo čega: penzija, ubiranje rente, bilo koja kombinacija).
Na svaka 3 meseca moraš da raportiraš Imigraciji.
Za svaku 1-godišnju obnovu, ista procedura, kao da nikada nisi bio penzioner u Thai.
U tim godinama (60+) niko ti neće prodati zdravstveno osiguranje.
To uglavnom rade oni koji imaju Thai ženu.
Australija:
Ako si državljanin i imaš svoj dom, penziju, u Thai ti ne bi bilo ništa jeftinije.
Još u Australiji imaš Medicare.
Jeftina hrana u Thai je njihova lokalna, sa uličnih štandova, to ne bi ni jeo a ni znao sam da spremaš sastojcima sa pijace ako nemaš Thai ženu.
Zapadna hrana i sastojci po supermarketima je cena istih kao na Zapadu.
Srbija:
Pošto pišeš na srpskom, možda znaš i bolje od mene. Ja nisam bio u Srbiji 30 godina.
Ja ću se skoro sigurno ostati u Japanu. Sa zelenom kartom (koju cela porodica ima) mi smo kao Japanci minus pravo glasanja na izborima.
Zvanično sam već penzioner u Japanu. Firma mi je dala produženje rada za još 5 godina, to mi sada teče a mogu sutra da prestanem da radim.
Penzija, zdravstvo, sve, nema viza, nema potvrda iz banke.
Azija, moja dežela.
Interesantno da birate Japan iako ne govorite japanski, a i sami pomenuste zapadna hrana u Japanu je skupa i ne bas sjajnog kvaliteta (slicno kao na Tajlandu). U penziji je zdravstveno osiguranje bitno, ali na Tajlandu ima jako mnogo dobrih, a privatnih bolnica i klinika tako da ne verujem da bi to bio veliki problem nekome ko ima pristojnu penziju za lokalne standarde. A ako i dodje do nekog velikog (skupog) zdravstvenog problema, uvek postoji opcija lecenja u zemlji ciji ste drzavljanin.
Ne osecate se kao stranac u Japanu? Vase dete je tamo rodjeno, pa je to neka sasvim druga prica, ali kako ste vi i vasa zena integrisani u japansko drustvo? Imate li bliske prijatelje?
Cene u dobrim Thai bolnicama su kao u Americi kada nemaš osiguranje. Manje stvari su isto samo to nije puno. Za nešto veće, ako ne možeš da odeš (nesreća, iznenadna bolest koja te onesposobi) - gotov si ako nisi milioner.
U Thai uvoze dobru ribu (tuna, salmon), crveno meso iz Japana i Australije pa je cena 30% veća. Zapadna hrana u Japanu je kao na Zapadu, gde je ima i gde iko hoće da je jede.
Naša uloga u Japanu je da doživotno igramo strance, makar nam japanski bio perfektan. Treća generacija Kineza ili Koreanaca, fizički se ne razlikuju, koji niti su bili u zemljama porekla niti znaju jezike predaka su zauvek stranci.
Efikasnost, korektnost, ljubaznost, nepodmitljivost, stručnost svega i svih oko tebe, sve možeš sam.
Probaj u Thai da imaš lokalne prijatelje. 20 godina idem u Thai, bio sam tačno 100 puta, svezajedno 3 godine, nikada nisam imao Thai prijatelja niti znam ikoga ko je imao. Čak šta više, ne znam nikoga ko zna nekoga ko ima Thai prijatelja.
Druže se stranci između sebe, od njih je 70% social rejects ili alkoholičari, prevaranti, bivši zatvorenici ili bivši huligani. Zato su Thai i stavili te cifre za penzionerske vize, da im se takvi ne zapate zadugo.
Moja žena je Thai, ćerka je rođena u Bangkoku, tamo imamo stan gde idemo za školske raspuste. I nemamo nameru da tamo živimo trajno.
Azija, moja dežela.
A zasto ne Australija, tamo niste stranci, imate kucu u Cairns sto ste pominjali i Medicare?
Da nisam došao u Japan pre 20 godina, da sam ostao u Australiji, verovatno nigde drugde ne bih ni išao u penziju.
Ovako, u Japanu je život pun, zemlja lepa, uređena, bogata kulturom, outdoor aktivnostima, bez kriminala, nije naftna platforma a ja gastarbajter.
Na primer, NBN (National Broadband Network) u Australiji koji je trebao da donese brzi internet, danas je na 100Mbps. To je 5% onoga što je Japan imao pre 20 godina. Već 10 godina brzine niko i ne pominje niti meri niti naplaćuje prema njima. Mobilni telefoni koje svako nosi u džepu imaju Internet brži od 100 Mbps.
Dok se išlo u ofis, pre pandemije, išao sam gradskim vozom maglev koji lebdi nad šinama i služi kao tramvaj samo što ide 120kmh. Da ne pričam o bullet trains.
300km/h vozovi na relaciji kao Sydney - Melbourne idu na 5 minuta, od centra do centra 2 sata, to bi za mesec dana uništilo Qantas koji od te trase (SYD-MEL), najprometnije na svetu, živi.
Nekretnine: ostankom u Japanu, ćerka dobija poklon 2 miliona dolara. Toliko neće platiti kamata na kredite za stan/kuću a toliko u Australiji plate bankama za radni vek. Australijsko ludilo sa cenama nekretnina ovde ne važi: cene nekretnina padaju kao polovnim automobilima kako stare.
Zdravstvo: najbolje na planeti i najdostupnije. Cene su na nacionalnom nivou, svugde iste, kod privatnih ili državnih klinika/bolnica. Na primer, Root Canal Treatment (vađenje živca) u Australiji košta 1,500 dolara, u Japanu 10 dolara. Dve posete, platiš obe metalnim novčićem od 5 dolara.
Azija, moja dežela.
Ovi Japanci izgleda bas uzivaju u Chiang Maiju i ne planiraju da se vracaju:
https://www.youtube.com/watch?v=AeLEvPZnov8
Znam tu priču, u Thai ima 300,000 Japanaca, skoro sve japanske firme imaju tamo proizvodnju. Dok mi je ćerka bila mala, u parku u Nagoji, priđe joj majka Japanka i priča sa njom Thai. Žena nekoga koga su poslali u Thai da radi a ona učila Thai da prekrati vreme.
U Chiang Mai nema te proizvodnje (daleko je od luka za izvoz) a jedan kaže da je nastavnik japanskog, to se traži, Thai ne vole nijedne strance više od Japanaca.
Ti Japanci uživaju u Chiang Mai (koji je land-locked) a klima je hladnija.
Starci, oni su uzeli "Elite Card" koja im daje 20 godina boravka bez viza, ta agencija (državna) im radi raporte za emigraciju, ne treba da više donose nikakve potvrde. Ta Elite Card košta 50,000 EUR što praktično znači 200 EUR mesečno rente sa pravom da udišeš vazduh. Nekima su to firme platile dok su još radili, nisu to fabrički radnici. Jedan kaže da je (u vreme snimka) tu 17 godina - tada su i uveli Elite Card. Naslov u novinama je bio "Thais massage foreigners' wallet".
Azija, moja dežela.
Dobro, to su sad vec detalji pros and cons, za svako mesto mogu da se izvuku pa se onda vidi kome sta odgovara.
NBN je sad super kakav je bio ADSL pre 10-ak godina, bila nestabilna veza, a kad padne kisa budes offline dok se vreme ne poboljsa. 100 Mbps je dovoljno da se skine film of 5GB za 7 minuta. Naravno da bi bilo bolje kad bi bilo brze, ali u svakodnevnoj praksi ne pravi ogromnu razliku u zivotu da li je taj film skinut za minut ili 7 minuta.
Javni prevoz u Australiji nije sjajan jer nema velike koncentracije stanovnistva plus vecina ljudi vozi, manje se koristi javni prevoz pa je zato on preskup i ne sasvim pouzdan, a nije ni brz. Ali ko radi od kuce opet irelevantno kao sto je napisano u citatu. Pitanje je opet donekle licne preference ko voli da putuje vozom ili avionom. Avionom se istina gubi vreme prevoza od i do aerodroma, kao i cekiranje, cekanje na let i slicno. Zavisi koliko se i cesto putuje, ko ide par puta godisnje nije presudno u zivotu.
Nekretnine apsolutno tacno, samo vi vec imate nekretnine u Australiji tako da je opet irelevantno za one koji su vlasnici.
Za zdravstvo opet tacno, zato dosta Ozija popravlja zube upravo na Tajlandu gde je 5 puta jeftinije. Ko ima skuplje privatno osiguranje oni bi pokrili makar 50% troskova.
Dosta toga zavisi od licne situacije i preferenci. Australija ima veci izbor klime, moze se ziveti tropikana cele godine u Cairnsu ili u Hobartu zimi sa snegom. Japan istina ima i Okinawu i Hokaido, samo sto je ipak to sve dosta manje i ima manje izbora.
Jasno da vama Japan najvise odgovara i to je svacija licna stvar gde mu je bolje. Neki penzioneri su i sezonci, pa menjaju lokaciju u zavisnosti od sezone. Na primer u Australiji dok je lepo vreme, posle od aprila/maja pa do oktobra/novembra na Tajlandu recimo. I to nije losa varijanta, bude se uvek na pravom mestu u pravo vreme. Posto penzioneri nisu vezani za jedno mesto mogu da iskoriste prednosti mobilnosti. Tako i vi, necete morati da ostajete u svom stanu u BKK samo za vreme skolskog raspusta, vec koliko vam volja. Isto kao i odlasci u Australiju ili bilo gde drugde. A dete kad poraste i osamostali se, krene da zivi samo, tek onda ce biti slobode da boravite gde god hocete.
Dok se radilo u ofisu, išao sam jednom nedeljno Nagoya - Tokyo (kao Beograd - Sofija). 90 minuta vozom. Ti vozovi dnevno prevezu 1.5 miliona putnika.
Sa pacifičke obale (Nagoya) do Alpa viših od Triglava je 100km, sneg 6 meseci.
Ćerka se osamostaljuje u julu, ne moram više da budem u blizini škole. Onda će da počne, možda 3 meseca Krit, 3 meseca Bangkok, 3 meseca Japan i tako jedno 5 godina pa ću posle da se smirim i ne pomeram po 6 meseci. Koren svega ostaje u Japanu.
Azija, moja dežela.
Evo malo penzionerskih likova iz Thai. 80% ih je ovakvih. Moje fotografije.
![]()
Azija, moja dežela.
Zapadne pijanice, narkomani, seks turisti i kockari. Kod kuce ih tretiraju kao neljude, instaliraju siljke da ne bi mogli da spavaju na ulici, a evo kako zive na Tajlandu:
https://www.theguardian.com/commenti...e-architecture
These anti-homeless spikes are brutal.
![]()
Ti to dovuče sa neta, ja sam to lično video. Tipovi koji su porušili mostove i nemaju gde da se vrate. Čak i da u svojoj zemlji budu beskućnici (bez adrese nemaju ni socijalnu pomoć), nemaju para da kupe kartu za nazad. Pa ih Thai uhvate sa visa overstay, strpaju u buvaru dok se neko ne nađe da im plati kartu nazad. Ambasade to ne plaćaju. Može da im traje godinama, većina i ne doživi da izađe odatle.
Azija, moja dežela.
Ovi što sam ih ja slikao još i imaju para da žive i da ispune uslove za penzionersku vizu. Opet, nije društvo sa kojim bih se uopšte sreo a kamoli imao neko prijatelstvo.
Azija, moja dežela.
Kazu u reportazama, ako ne prave probleme ne diraju ih pa ostaju godinama. Daleko je lakse biti beskucnik na Tajlandu nego na Zapadu. Treba ti samo parce kartona i eto ti kreveta, a besplatnu hranu imas u budistickim manastirima. Ima ih koji ni nece da se vracaju dosta. Sto kazu Thai farang ki nok.
Daleko od toga da su oni imali u planu da u Thai postanu beskućnici. Drogama i alkoholom već mentalno ruinirani došli su u obećanu zemlju, dok su još i imali neku crkavicu. Dok ne prave probleme vlastih i ne diraju, samo bi još navalili dodatni trošak državi.
Takvih nema ni mnogo, možda 2-3 desetine u 16-milionskom Bangkoku. Ja sam pričao o onima koji su na nogama, koje viđaš i srećeš po ulicama i supermarketima.
Azija, moja dežela.
Pusti ti te reportaže. Nađu neku scenu pa od nje naprave opštost, senzaciju. Ja nikada nisam video nekoga kao iz tih reportaža.
Na primer, prosjaci u Bangkoku. Thai bi se pre ubili nego da prose. Dupeglavim novinarima oni izgledaju isto kao Thai a u stvari su Khmer ili Burma.
Azija, moja dežela.
Naravno da nisu imali u planu, uglavnom tu ima nekoliko slucajeva. Jedan je kada takav neobrazovani seks turista ozeni bar zensku kojoj onda kupi zemlju i sagradi kucu na njeno ime posto na Tajlandu stranci ne mogu da poseduju zemlju. Kada ga potpuno isisa i nema vise novaca zavrsava na ulici kao beskucnik.
Druga varijanta je jednostavno seks turista/alkos/narkoman ili sve to u jednom koji dodje sa ustedjevinom, zanese se i sve potrosi i nema novaca da se vrati. To je klasican slucaj.
I na kraju treca varijanta su kockari. Posto je kocka zabranjena na Tajlandu ili je rec o kocki na crno, ili pogube pare u Kambodzi pa nekako ipak zavrse na Tajlandu.
A ti sto su na nogama, pa sad tetovaze su toliko ucestale na zapadu da nije bas uvek sto se kaze rule of a thumb da tetoviran farang go do pojasa ili u singlet majici mora biti ta fela.
Ima dosta i predavaca engleskog jezika ili drugih predmeta koji nisu sexpati/kockari/alkosi a imaju tetovaze. To jedino da se malo porazgovara pa zakljuci o kome je rec.
E, tu neko razmišlja da ode u penziju. Ja ne.
Azija, moja dežela.
aussie, čini mi se da se ti ja znamo bar 15 godina. Ovde možemo mirno da pričamo.
Nekada, 2001-2003. je bilo, kupiš stan od 200 hiljada dolara i dobiješ vizu na 10 godina, obnovljivu, dok je stan u tvom vlasništvu. To je ruska mafija obilato koristila i taj zakon je ukinut.
Da ja podnesem zahtev za "spouse visa" na osnovu braka sa Thai national, opet moram da pokažem prihode 60,000 THB (1,500 EUR) mesečno. Mogu ja i više od toga, samo kako, odakle su pare i gde radim i gde plaćam porez ako već ne radim u Thai. A za to treba radna viza koju nemam nameru da tražim.
Koji će meni Q da iz Japana tražim radnu vizu u Thai?
Azija, moja dežela.
Bookmarks